Csokonai Vitéz Mihály - Az árvíz : CoverByGaben

Mon, 06 Apr 2026 11:33:57 +0000

@old_new-f9r

Verselemzés

Csokonai Vitéz Mihály: Az árvíz

Csokonai Árvíz című verse az érzékletes természetleírások és a természeti erők megjelenítésén keresztül az emberi érzelmek kifejezésének egyik remek példája. A műben az árvíz mint természeti jelenség és szimbolikus erő jelenik meg, amely nem csupán fizikai pusztulást okoz, hanem az emberi lélek mélyebb érzéseit is felszínre hozza.

Tematika és motívumok
A vers központi témája a természet vad ereje, amely kontrollálhatatlan és katasztrofális. Az árvíz egy olyan erő, amely mindent elsöpör, elpusztítja az ember alkotta világot, és rámutat arra, hogy az emberi lét mennyire kiszolgáltatott a természeti erőknek. Az árvíz itt egyben a belső érzelmi világ szimbóluma is lehet: az érzelmek áradata, amely mindent elmos, kontrollálhatatlanná válik.

Az árvíz szimbóluma Csokonainál az emberi szenvedés és a világ rendezetlenségének kifejezője. A vers a pusztulás és a megújulás kettősége köré épül, hiszen az árvíz, bár elpusztít mindent, egyben az újjászületés lehetőségét is magában hordozza. A természet ciklikussága az emberi élet mulandóságára és a világ folytonos változására utal.

Nyelvezet és stílus
A vers nyelvezete rendkívül képszerű és dinamikus, érzékeltetve a természet elemi erejét. Csokonai erős vizuális képekkel festi meg az árvíz pusztító hatását: a felkorbácsolt vizek, a romba dőlt táj, az elmosott emberi települések mind azt sugallják, hogy az ember tehetetlen a természet erőivel szemben.

A vers lendületes ritmikája és zengő rímei fokozzák az áradás dinamikáját és erejét, mintha maga a vers is sodorna bennünket a hömpölygő vízzel együtt. A költő a naturalizmus eszközeit használja, hogy az olvasó szinte hallja, látja, érzi az árvíz jelenlétét.

Érzelmi és filozófiai rétegek
Az Árvíz nem csupán egy természeti katasztrófáról szól, hanem az emberi érzelmek és a lélek állapotainak megjelenítésére is alkalmas. Az árvíz a kontrollálhatatlan érzelmek, a fájdalom és a bánat metaforája is lehet, amely elborítja és elsodorja a lelket, ahogyan a víz elsöpri a földi javakat. Az ember tehetetlensége az árvízzel szemben a sors és a természet ellen vívott küzdelem képét is felidézi.

A vers mögött meghúzódhat a romantika korának egyik központi gondolata, a természettel való szembenállás és annak tisztelete. Csokonai a természetet egyszerre mutatja be lenyűgöző és félelmetes erőként, amelyet az ember nem tud uralni, de amelyből tanulhat és amelyhez alkalmazkodnia kell.

Összegzés
Csokonai Árvíz című verse a természeti erők, különösen az árvíz erejének és pusztításának lírai megjelenítése. A mű a természet szépségét és veszélyeit mutatja be, és egyben az emberi érzelmek, különösen a fájdalom, a veszteség és a mulandóság allegóriája. A költő a természetet olyan metaforaként használja, amely az emberi lélek mélységeit tárja fel, miközben a természeti jelenségeken keresztül filozófiai kérdéseket is felvet az ember helyéről a világban.

Eredeti szöveg (feldolgozva):

Csokonai Vitéz Mihály: Az árvíz

Terhesedvén az ég felhős oszlopai,
Szakadoznak s széjjel válnak nyílásai.
Rohanva omolnak az atmosférai
Függő tengereknek eláradt habjai.

Minthogy a Jupiter szaggató mennyköve
Vastag alkotmányán keményeket löve,
Azonban a szelek csatája is jöve,
Bömböl a szomszéd hegy fellegtartó töve.

A sebes patakok a víztől áradnak,
Sikoltó habjai hánykódva dagadnak,
Amely akadályok elébe akadnak,
Lerohanásától mind öszveszakadnak.

#csokonai #árvíz #eszme #music #feldolgozás #rap #irodalom #song #költemény #vers #vitéz #mihály
Bár amely nép a hegy hajlásait lakta,
Töltésit a duzzadt víz elibe rakta,
Mégis mindent öszvetördelt édes lakta
Főldén a mérgesen dúló katarakta.

Kiveszi gyökerét a magos cserfának,
Melyek az erősség oszlopin állának,
Görgetvén lefelé a hegy oldalának,
Nékivitte a már úszkáló csordának.

A barmokat szörnyű örvényibe nyeli,
A feldúlt házakat hátára emeli,
A kies téreket mélyen bévőlgyeli,
Lésznek mindenféle prédáival teli.

Csak azért oszolnak széjjel a fellegek,
Hogy a színt megadván gyászszínű szőnyegek,
Lássák a sok veszélyt a megborzadt egek;
Ah! ennek láttára még jobban remegek.