Gárdonyi Géza - Éjjel a Tiszán : CoverByGaben

Mon, 06 Apr 2026 11:33:57 +0000

@old_new-f9r

A "Éjjel a Tiszán" Gárdonyi Géza egyik lírai alkotása, mely egy nyugodt, meditatív hangulatot teremt egy holdfényes éjszakán. A vers központi képe egy magányos halász, aki a Tisza folyón, egy régi bárkán ül, és furulyázik. A holdfény és a természet csendje adja a vers nyugodt, mégis titokzatos hátterét, melyben a csillagok gyémántosan csillognak az éjszakai égbolton.

A vers első részében a halász szimbolizálja az egyszerű, földhöz kötött embert, aki magányosan, a természet csendjében éli át az éjszaka mély érzelmi töltetét. A furulya dallama szinte egy imádságként hangzik fel az éjszakában, egyfajta kommunikációként a természet és az ember között.

A második rész mitikus elemet hoz be a halott király képével, aki talán a Tisza mélyén nyugszik, arannyal és ezüsttel borított koporsóban. Ez a szakasz misztikus hangulatot ad a versnek, egyfajta kapcsolatot teremtve az emberi élet mindennapjai és az ősi legendák világa között. A halott király alakja mintha a régi korok emlékét őrizné, aki hallgatja a halász dallamát az örökkévalóságon át.

A vers egészében a természet szépsége, a csendes elmélkedés és a titokzatosság keveredik. A furulya hangja és a holdfény szimbolizálják a magányban rejlő békét és a természet nyugalmát, miközben az alatta rejtőző mélyebb jelentés egy régi történetet, egy legendát idéz meg. A vers nyelvezete egyszerű, de képi világa rendkívül gazdag, tele van lírai szépséggel és rejtett jelentéssel.

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Eredeti szöveg (feldolgozva):

Gárdonyi Géza - Éjjel a Tiszán

Feljött a hold a Tiszára.
Csend borult a fűre, fára.
Szeged alatt a szigetnél
áll egy ócska halász- bárka.

Holdvilágnál fenn a bárkán
halászlegény ül magában;
ül magában s furulyál;
furulyál az éjszakában.

A Tiszára a sötétség
gyászfátyolként terül hosszan;
gyászfátyolon a csillagok
csillogdálnak gyémántosan.

Talán épp a bárka alatt
lenn a vízben, lenn a mélyben
fekszik egy nagy halott király,
halott király réges-régen.

Koporsója arany, ezüst,
s vasból van a burkolatja.
És a hármas koporsóban
a király a dalt hallgatja.